![3 3](http://chernyakhiv.org.ua/wp-content/gallery/chernyakhiv/thumbs/thumbs_3.jpg)
![8 8](http://chernyakhiv.org.ua/wp-content/gallery/chernyakhiv/thumbs/thumbs_gol1.jpg)
![14 14](http://chernyakhiv.org.ua/wp-content/gallery/chernyakhiv/thumbs/thumbs_dsc04171.jpg)
![p1010265 p1010265](http://chernyakhiv.org.ua/wp-content/gallery/vidomi-miscya/thumbs/thumbs_p1010265.jpg)
6 липня в селі Вільську відбулося свято Івана Купала. Воно розпочалося виступом місцевих талантів. Молодь розіграла сценку, дівчата пускали віночки на воду та спалювали Марену.
На святі були присутні представники партії «Свобода», які наповнили захід глибоко патріотичним змістом – відзначенням розгрому московських загарбників під Конотопом військами Івана Виговського.
Вільські та черняхівські свободівці по суті й виступили спонсорами проведення заходів. Найактивнішими були члени ВО «Свобода» та їхні прихильники: Руслан Свірчевський, Володимир Калабановський, Юрій Огородник, Олег Кобернюк, Микола Бобков.
Ведучою свята була вчителька Вільської школи Леся Калабановська.
Свободівці провели різні конкурси, такі як: «Караоке у Вільську», «Файному танцюристу нічого не заважає», «Кращий знавець історії села», за які переможці отримували гарні та смачні призи.
Про перемогу наших козаків під командуванням гетьмана Івана Виговського над російськими військами під Конотопом розповіла вчителька історії Черняхівської гімназії Леся Онищук.
На велелюдному святі лунала жива музика аж до рання. Навіть дощ не зміг зіпсувати тієї атмосфери, яка панувала там. Ні дощ, ні намагання сільського голови Ірини Гересняк змінити плани свободівців і місцевих жителів: купальський захід, ініційований сільрадою, мав відбутися 7 липня, але терміново був перенесений на 6 число. Він почався за кілька годин перед основним дійством і не перебив святкування, а плавно переріс у нього. Народ, як завжди, виявив свою мудрість.
Сільського голови на святкуванні не було взагалі.
Перемога союзних військ над москалями під Конотопом має бути цікавою для нас з вами з двох важливих історичних моментів, а саме: зі слів російського історика “господина Соловьёва” це була тактична трагедія московського стрілецького війська та знищення “цвіту московської кіноти”(такої назви держави як росія тоді не існувало. Для гетьмана Івана Виговського це була водночас велика перемога та стратегічний прорахунок, оскільки шлях на Москву був цілком відкритий для українців, в той час вже ніщо не могло врятувати східну деспотію від знищення та єдиний в історії шанс європейских держав знищити спадкоємницю золотої орди, але на жаль не реалізований. Другий важливий момент: сподвижником, натхненником, другом та помічником нашого земляка Івана Виговського був ще один наш земляк – Юрій Немирич, родовиий Овручський магнат, протестант, запеклий ворог московського царства та ідеолог европейського вектору інтеграції і розвитку Великого Князівства Руського (України).
Сільська голова Гересняк є комуністкою далеко не в першому поколінні. Вона, мабуть так злякалася націоналістів-свободівців, що щей зарез сидить у себе в погебі і боїться вилізти. Або вже сьогодні з ранку вигрібає від районного начальства за те що пустила свободівців на свою територію. Їй цього аж ніяк неможна було робити. Їй зверху наказано тількі Журавському руки цілувати.Цілувати, лизати, бити поклони
Справжнє свято можуть організувати лише прості люди. Так як у Вільську. Тоді воно виходить щирим і ненаграним.А влада, яка б вона не була, робить подібні міроприємства з примусу. Для галочки. Молодці жителі Вільська! Молодці свободівці!