![3 3](http://chernyakhiv.org.ua/wp-content/gallery/chernyakhiv/thumbs/thumbs_3.jpg)
![8 8](http://chernyakhiv.org.ua/wp-content/gallery/chernyakhiv/thumbs/thumbs_gol1.jpg)
![14 14](http://chernyakhiv.org.ua/wp-content/gallery/chernyakhiv/thumbs/thumbs_dsc04171.jpg)
![p1010265 p1010265](http://chernyakhiv.org.ua/wp-content/gallery/vidomi-miscya/thumbs/thumbs_p1010265.jpg)
Першого cічня 1923 року – почалася господарська діяльність Ксаверівської сільськогосподарської комуни, у користуванні якої було 83 десятини землі, 6 напівзруйнованих будівель, двоє коней та дрібний реманент.
Станом на 1 січня 1930 року – у Новополі було 626 дворів і 3139 жителів, а після голодомору 1932 -33 років – 504 двори та 2500 жителів.
Першого січня 1941 року – у 65 колгоспах і кількох радгоспах Черняхівського району працювало 120 тракторів, 19 комбайнів, 58 молотарок, 333 жатки, 227 сінокосилок, 170 кінних та 56 тракторних гребель, 196 кінних сівалок.
Першого січня 1946 року – у районі урожайність жита була – 5,5 ц./га., пшениці – 4 ц./га. тракторів – 31, комбайнів – 0, складних молотарок – 29, жаток -17. Середніх шкіл – 1, семирічних – 10, навчалося 6653 учнів, працювало 222 вчителів, сільських клубів – 19, бібліотек – 3.
Першого січня 1951 року – у районі урожайність жита була – 9,5 ц./га., пшениці – 10,5 ц./га., тракторів – 127, комбайнів – 13, складних молотарок – 12, жаток – 144. У колгоспах району побудовано за п’ятирічку 286 тваринницьких і 144 господарські приміщення, 569 житлових будинків. Працювало 3 середні школи, 18 семирічних, 22 початкові школи, навчалося 8920 учнів, працювало 348 вчителів, функціонувало 65 бібліотек та клубів. Працювало 76 підприємств, а на 1 січня 1968 року їх було вже 160.
Першого січня 1963 року – до Черняхівської районної спілки споживчих товариств було приєднано 6 споживчих товариств ліквідованого Володарсько – Волинського району. Про те вже з 1 січня 1967 року в зв’язку з відновленням цього району все повернулося назад.
На 1 січня 2011 року в Черняхові проживає 9992 жителя. З них дітей до року – 735, шкільного віку – 1332, пенсіонерів – 2860. На території селищної ради проживає інвалідів усіх категорій – 667 чоловік, учасників бойових дій – 28, інвалідів війни та прирівняних до них – 53, учасників ліквідації аварії на ЧАЕС І та ІІ категорій – 56, учасників війни – 318, дітей війни – 918, членів сімей загиблих – 64, ветеранів УМВС – 38, багатодітних родин – 71, дітей-сиріт – 28, дітей-інвалідів – 43. Чисельність наявного населення Черняхівського району становила 30 688 осіб, із них у сільській місцевості проживало 18 600 осіб, 12 088 – в міській. Загальне скорочення чисельності відбулося як за рахунок природного скорочення ( – 194 особи), так і через міграційні процеси ( -108 осіб). Порівняно з 2009 роком цей показник зріс на 52 особи. У користуванні мешканців Черняхівської селищної ради було 7 078 земельних ділянок, з яких приватизовано всього 800.
Другого січня 1951 року – Колектив каменярів Головинського гранкар’єру висунув Адама Краснобокого до складу окружної виборчої комісії з виборів до Верховної ради УРСР. Краснобокий виконав за післявоєнну п’ятирічку понад 8 річних планів. Учителі й техпрацівники Селянщинської семирічної школи висунули в члени окружної виборчої комісії з виборів до Верховної Ради УРСР директора школи Григорія Купця.
Третього січня 1611 року – Стефан Немирич скаржився на Якова Лемеша та його дружину Палагею Ходичанку Криницьку, закидаючи їм зведення на нього наклепу. До Немирича начебто дійшли чутки, що Лемеші звинуватили його в тому, що 28 листопада1610 року він уночі разом із Петром Вільгорським та іншими, «наєхавши кгвалтом якобы на дом его в Бежове, вломившись в дом его, до окон светличных якобы припадши, окрик якобы учинивши, с полгаков стрелял, шаблями окна порубал» та поранив пані Лемешову. Опротестовуючи заяву Лемеша, Стефан стверджував, що він у той час перебував не в Черняхові, а в Приборську, про що «ведомость людская да Бог высвядчи». [32. Актова книга Житомирського ґродського уряду1611 року/ Упоряд. А. М. Матвієнко, В. М. Мойсієнко. – Житомир: Інститут української мови НАН України; Житомирський держ. пед. ун-т ім. І. Франка. Північноукраїнський діалектологічний центр; Центральний державний історичний архів України у м. Києві, 2002. – С. 38-39.]
Третього січня 2013 року – у Черняхові відбувся новорічний молодіжний чемпіонат із бадмінтону.
Змагання пройшли в спортивній залі Черняхівської гімназії. Їх організаторами і спонсорами стали Петро Крисюк, Віктор Дзюблик, Віктор Штикало і Павло Дзюблик. Бадмінтонні баталії велися в чотирьох вікових категоріях. У кожній із них перемогли найсильніші: у старшій – Денис Ворончук, у середній – Олександр Штикало, у молодшій – Денис Дзюблик і у наймолодшій – Дзюблик Назар. Кращими у парному виді стали Вадим Веселовський і Влад Філик та Рустам Якубов і Денис Ворончук. Переможці отримали медалі, грамоти і призи, а всі інші – насолоду від гри і бажання теж стати у майбутньому безсумнівними лідерами.
У ніч із 4 на 5 січня 1919 року загинув Олекса Соколовський, наймолодший син Соколовських. Він перший розпочав боротьбу селян проти більшовиків у Радомишльскому повіті.
Четвертого січня 1951 року – у приміщенні районного кінотеатру почала свою роботу січнева районна конференція вчителів, завідуючий райво Малинівський зазначив, що найкраще працювали в першому півріччі Троковицька семирічна школа (директор – Пашківський) та Високівська середня школа ( директор – Міщенко).
П’ятого січня 1930 року – у Високому зусиллями радянської влади було закрито всі релігійні культові споруди (церковні храми та молитовні будинки).
П’ятого січня 1949 року – виконком Черняхівської районної ради депутатів трудящих зареєстрував В.В.Ляшука кандидатом на посаду народного судді Черняхівського району, а також 65 кандидатів у народні засідателі.
П’ятого січня 1953 року – у районному будинку культури пройшла районна нарада вчителів, на якій виступили секретарі РК КПУ Докіль і Котова та завідуючий РВНО Малинівський.
Шостого січня 2002 року – відійшов у засвіти Юліан Григорович Мовчан, широковідомий у світі лікар, письменник, громадський діяч, уродженець Зорокова. Помер Юліан Мовчан у своєму будинку в поблизу Детройта, похований на українському цвинтарі в Баунд – Бруці поблизу Нью – Йорка в США.